"Nej, sa konungen."
"Jag dör hellre än utsätter dig för den fara resan innebär."
Bröllopstårtan är beställd.
-Har du låtlistan? -Ja, och placeringskorten är klara.
-Jag kan hämta dem. -Jag fixar det.
-Ska du fixa alltihop? -Jag är ju brudtärna.
-Det här skulle inte gå utan henne. -Behöver du inte mig?
Jo, ibland.
Killar har tur. Nick måste bara hålla koll på ringen och hålla tal.
Vad pratar du om? Ja ja, jag har ringen.
-Talet, då? -Det är på gång.
Se till att det är klart på lördag.
Nu på lördag?
Ni fattar inte mina skämt. - Trubel, middag!
Jo, vi fattar. - Trubel, vi är hungriga.
-Jag hämtar henne. -Nej, jag gör det.
Hur går det för Trubel?
Bra. Jag är glad att jag inte fick reda på det när jag var så ung.
Hur hanterar Juliette det, då?
De flesta kvinnor hade nog dumpat mig vid det här laget.
Hur mycket vet du om Trubel egentligen?
Inte så mycket. Jag vill inte pressa henne.
Folk har sagt åt henne att hon är galen i åratal.
-Förlåt, väntade ni på mig? -Vi vill äta tillsammans.
Jag måste vänja mig vid det här.
-Gillar du spaghetti? -Nej.
-Jag älskar spaghetti. -Bra. Då äter vi.
Får jag säga nåt?
Jag vet ju inte mycket om dig, men du hanterar det här väldigt väl-
-med tanke på hur svårt det måste ha varit.
Jag väntade mig inte att överleva så här länge.
Vill du ha mer?
-Visst. -Jag fixar det.
Minns du första gången du såg en Wesen?
Det var i ett av fosterhemmen jag bodde i.
-Jag var 13 när jag upptäckte det. -Visste du det inte?
Man vet det inte när man är liten. Man inser det senare.
Men våra familjer kunde förklara vad som hände.
Hade du ingen som kunde hjälpa dig?
När fick du reda på det?
En kille brukade fixa grejer hemma hos oss.
Han var snäll mot mig, men en dag ville han ha hjälp i garaget.
Han tog tag i mig, och hans ansikte förändrades.
Han tryckte ner mig på golvet.
Jag var så rädd att jag tog tag i första bästa sak.
Det var en skruvmejsel. Jag ville bara knuffa bort honom-
-men...
Han dog inte eller nåt. Men han klev av mig riktigt fort.
Det var första gången jag hörde ordet Grimm.
Jag berättade vad jag hade sett. Det var första gången jag blev inlåst.
De sa att jag ljög. Och sen sa de att jag var galen.
Jag vande mig vid att vara galen.
Tills jag träffade er och insåg att jag inte var ensam.
-Kan jag få den nu? -Ja, förlåt.
Jag svarar.
-Hallå? -Är Nick Burkhardt där?
Ja. Vem är det?
Han känner mig inte, men jag måste prata med honom.
Han måste prata med dig.
-Nick Burkhardt. Vem är det? -Ursäkta, men är du polis?
-Berätta vem du är om nåt är fel. -Ja, nåt är fel.
Men jag vet inte om det rör dig. Du låter upptagen, jag ringer senare.
-Ville han inte säga vad han hette? -Sånt händer.
De ångrar sig. Det var nog inget.
Jag vet. Okej.
Jag älskar dig också.
Vi ska visst till samma våning.
-Har vaktmästaren varit hos dig? -Jag tror inte det.
Det tog tre timmar att fixa tv:n. Förhoppningsvis funkar den hos dig.
Ha det bra.
-Hittade du honom? Vad sa han? -Jag ville bara veta om det var han.
-Jag måste ju prata med honom. -Han hade gäster.
-Det här är viktigt. -Det har du sagt i två veckor.
-Jag fattar. -Nej, det gör du inte.
Jag har ju tagit hit dig. Jag vill bara inte störa nån vi inte känner.
-Ursäkta, det är vaktmästaren. -Nej, öppna inte.
Pappa, du är paranoid. De ska bara fixa tv:n.
-Vad hände? -Han försökte döda dig.
-Han var i hissen med mig. -Han följde efter dig.
Du har dödat nån. Vi måste ringa polisen.
Nej, de förstår inte...
-Vadå? -Han är en Hundjäger.
Nu räcker det med dina sjuka fantasier!
Titta vad du har gjort! Du behöver hjälp.
Kolla hans hand. Om han är Verrat har han en tatuering.
Jag tänker inte röra vid honom.
-Titta, Josh. -En tatuering bevisar inget.
-Han är med i Verrat. -Vad menar du?
-Jag fattar inte vad du pratar om! -Det kommer fler.
Vi måste sticka.
Han försökte döda dig. Drömde jag det?
Han sa att han var vaktmästaren. Ser han ut som det?
Tänker du hjälpa mig? Vi måste sticka härifrån.
-Vem är det? -Jag.
-Vad har hänt? -Jag skar mig.
Jag ser det.
-Bråkade du med städerskan? -Jag hade sönder ett glas.
-Jag är trött på att sitta här. -Vi kan inte åka hem till mig.
-Jag kan inte stanna här. -Motståndsrörelsen...
-Det här är ju deras fel! -Jag tvingar dig inte att stanna här.
-Jag gör mitt bästa. Gå om du vill. -Förlåt.
Jag vill veta vad som pågår. Jag vet ju inte ens var Victor har henne.
Eller vem som tar hand om henne. Eller om hon mår bra.
-Det ser illa ut. -Jag klarar mig.
Jag kan ju fråga dig om detaljerna.
Hur det hände. Vilket slags glas det var.
Men varför skulle jag inte tro på dig?
Jag var upprörd.
Jag var ensam. Men nu när du är här mår jag mycket bättre.
Om jag inte kände dig bättre skulle jag bli kär i dig.
-Vart ska vi? -Nånstans.
-Tills jag kan prata med Burkhardt. -Det här är knäppt!
Okej, men det är jag som är döende.
Kan jag inte få göra som jag vill den tid jag har kvar? Stanna här.
Parkera på baksidan.
Inbrott är ju inte så illa jämfört med mord.
Vi kan stanna här i natt, men hämta grejerna i bilen.
-Vi måste ringa polisen. -Jag måste prata med Burkhardt först.
-Hämta några filtar och kistan. -Okej.
Vad fan, pappa... Om du vill dö så här får du väl göra det.
-Du kan låna min cykel om du vill. -Tack.
När du är redo att ta en paus.
Gillar du schack?
-Inte direkt. -Varför har du den där?
Jag gillar sättet den rör på sig. Den är annorlunda än de andra.
-Drottningen kan gå hur hon vill. -Jag gillar drottningen.
-Hon räddade mitt liv en gång. -Hur då?
Jag körde in henne i en Coyotl... Uttalar man det så?
Jag körde in henne i halsen på en Coyotl när han attackerade mig.
Vi spelade schack på ett mentalsjukhus. De blev inte glada.
När jag slutar jobbet kan vi väl shoppa kläder åt dig?
Det är ingen bra idé.
-Varför inte det? -Jag vill inte vänja mig vid det här.
Okej.
Vi shoppar ändå. Var redo att åka klockan fyra.
Min katt är sjuk. Jag vill träffa Juliette. Dr Silverton.
-När börjar hon? -Strax.
Och kaffe för två. Tack.
Jag har beställt frukost. Du är väl hungrig efter i går kväll?
Det här är allt vi har. Vi måste hämta mer mat.
Det räcker för tillfället. Du måste ta hit Nick Burkhardt.
Varför skulle han följa med mig? Han känner oss inte.
Jag kan inte berätta om Verrat, eller vad de nu heter.
-Han är en Grimm. Han förstår. -Det gör inte jag.
Hämta boken i kistan. Hämta den bara!
Hur ska det här hjälpa?
Visa honom den här. Om han är den jag tror kommer han hit.
Åker du till sjukhuset om han inte gör det?
Visa honom den.
-Nej, inte den här. -Den hjälper mot magbesvär.
-Min son sa... -Jag vet, men det här är mycket...
Ursäkta, jag måste svara.
Spice & Tea, hur kan jag hjälpa till?
Nej, vi måste få den den 25:e.
Bröllopet är den 25:e. Ingen kommer att vara där den 26:e.
-Skriv under här. -Hör du inte?
Leverera den den 25:e. Den 27:e funkar inte heller.
-Du skrev fel. -Stugan fick inte...
-Är du säker? -Nej, jag är inte säker på nåt!
Ett ögonblick.
Lugn, jag skickar en ny check för stugan.
-Vad gör vi? -Vi gifter oss.
Jag hade en knut i magen i morse. Det här lär inte sluta väl.
-Äktenskapet? -Nej. Bröllopet.
Vi ville ju samla alla i ett stort tält för att fira.
Din familj, min familj, en Grimm... Men vi är nog knäppa.
-Varför gör vi det här? -För att vi älskar varandra.
Förlåt. Förlåt. Jag är bara överväldigad.
Gumman... Det är ju ett bröllop.
Det ska vara överväldigande så att man bara gör det en gång.
Jag känner på mig att det kommer att hända nåt hemskt.
Så ska det låta.
-Ja, jag vet vem miss Schade är. -Hon bor på Hotel DeLuxe.
Håll koll på henne i några dagar.
-Vad vill du veta? -Om hon lämnar hotellet.
Det kan jag fixa.
-Vad ska vi göra åt Trubel? -Vad menar du?
Vittnena sa att det fanns en till flicka där när offren dog.
Det är okej.
De sa att hon hette Theresa.
Det kan väl skapa problem?
De vet bara att hon heter Theresa, inte Trubel.
Och de har inga fingeravtryck som kan identifiera henne.
-Så vi har täckt spåren efter henne? -Hon har täckt spåren efter sig.
-Det är därför hon inte har åkt fast. -Jag tänkte samma sak.
Fallet är avslutat.
Kan vi talas vid?
Ursäkta, jag letar efter Nick Burkhardt.
Han är inte här.
-Vet du var han är? -Vem är du?
Jag heter Josh. Det gäller min pappa.
Vi har åkt hit ända från Penn- sylvania. Han gav mig en teckning.
Visa mig den.
Förlåt, det här är slöseri med tid. Jag har åtminstone försökt.
-Har din pappa ritat den? -Jag vet inte.
Det är en Hundjäger.
Vet du vad det är?
-Ja. Gör du? -Nej.
-Gör din pappa det? -Han tror det.
Stanna här. Jag ringer Nick.
Holtby och Bauer utreder ett mordfall. Jag la märke till det här.
-Det ser ut som Verrat. -Det är Verrat Ahnenerbe.
Det är en särskild enhet som letar reda på övernaturliga föremål.
-Varför var de i hotellrummet? -Rummet hyrdes av Rolek Porter.
Han bor med sin son Josh i Pennsylvania. Vi har efterlyst bilen.
-En volvo. -Har han ett belastningsregister?
Inte under det namnet. Fingeravtrycken ger inget.
Varför ligger det en död Verrat-agent i hans hotellrum?
Det här kommer från övervakningskameran utanför hotellet.
Det är Rolek Porter och hans son Josh.
-Vad har de i kistan? Graalen? -Verrat-agenten ville nog åt det.
Vi måste ta reda på vad de har i kistan innan de grips.
De skickar aldrig bara en Verrat-agent.
Det här togs fyra minuter efter att de åkte.
-Ser han bekant ut? -Weston Steward.
-Så han är kvar i Portland. -Ja. Jag vill hitta honom också.
-Nick svarar inte. -Tack ändå.
-Jag måste åka. -Du sa att din pappa såg en sån här.
Han har sett mycket.
-Har han fler teckningar? -Ja.
En hel kista.
-Jag måste åka. -Du fattar inte, eller hur?
-Vet din pappa att Nick är en Grimm? -Ja, han sa nåt sånt.
-Vet du vad det är? -Jag följer med dig.
Varför skulle jag låta dig göra det?
För att ni har med en Hundjäger att göra och jag kan hjälpa er.
-Vem är du? -Kalla mig för Trubel. Kom.
Kom igen.
Schade sätter sig i en taxi.
-Är hon ensam? -Ja. Ska jag följa efter henne?
Nej. Ring taxibolaget och ta reda på vart hon ska.
Okej.
Pappa börjar bli knäpp. Vad tänker du göra?
Säg att du känner Nick Burkhardt och att han inte bryr sig om det här.
-Var är din pappa? -Där inne.
Är du en Wesen? Om du är det dödar jag dig!
Vad pratar du om? Släpp mig!
Vem är det här? Var är Nick Burkhardt?
Har du sett den här? Det är en Hundjäger.
-Jag vet. Hur vet du det? -Jag har sett böckerna. Har du?
-Ja. Hur känner du till dem? -Nick visade mig dem.
-Känner du Nick Burkhardt? -Ja, jag bor hos honom.
-Är du hans dotter? -Nej.
Vill du prata med Nick för att han är en Grimm?
Det är jag också.
Det är inte han.
Kom in.
Min släkt har haft dem väldigt länge.
Min son vet inte vad det är. Jag är döende. Nick måste få dem.
Annars kommer min son att förstöra dem. Han tror att jag är knäpp.
Jag tar dig till sjukhuset. - Hjälp mig att ta honom till bilen.
-Lämna inte kistan här. -Okej.
Hallå? Är nån hemma?
Nick?
Den blir bra.
-Vad gör du? -Jag vill prata med Juliette.
-Om vadå? -Det måste jag inte berätta.
Nej, det måste du inte.
-Jag har inte sett den här förut. -Nej, jag är ju oftast naken.
Det här är inte din färg.
-Vad gör du? -Jag gör det jag måste göra.
Vänta här. Jag hämtar hjälp.
Om jag dör måste du ge Nick kistan.
Berätta för honom att jag har en nyckel.
-Nu så... -Jag tar över.
Kan du parkera bilen?
Du måste vänta här.
-Josh Porter? -Ja. Vem är det?
Polisassistent Donovan. Vi vet vad som hände i din fars hotellrum.
Enligt ett vittne var det självförsvar.
-Fanns det ett vittne? -Ja.
Ni måste komma till oss. Annars efterlyser vi er.
Det går inte, pappa ligger på sjukhus.
Vi kan komma dit. Vilket sjukhus?
-St. Joseph's. -Stanna där. Oroa dig inte.
Vi kan lösa det här.
Adalind.
-Kistan måste vara viktig. -Ja, han ville inte lämna kvar den.
-Burkhardt. -Nick, det är jag.
-Jag är på St. Joseph's sjukhus. -Varför det? Har det hänt nåt?
Killen som ringde i går dök upp med en teckning på en Hundjäger.
Han heter Josh. Killen som dök upp.
Jag fick inte tag på dig. Hans pappa är sjuk, så vi är på sjukhuset.
Han är en Grimm.
-Josh? -Nej. Hans pappa.
Han har en hel kista full med vapen och Grimm-böcker.
Hans son tror att han är galen, så han har ingen att prata med. Som jag.
Hans släkt har haft kistan länge, och nu vill han ge den till dig.
-Är du säker på att han är en Grimm? -Ja. Visst är det konstigt?
Att vi är här alla tre.
Men han har letat efter dig. De åkte hela vägen från Pennsylvania.
Och han har en nyckel.
-En nyckel? Vadå för nyckel? -Jag vet inte. Det var allt han sa.
Det verkade väldigt viktigt. Som om du visste vad det betydde.
-Vad heter han? -Rolek.
-Rolek Porter? -Jag vet inte.
Heter hans son Josh? Kör de en volvo?
-Hur visste du det? -Var är den?
-På parkeringsplatsen. -Vi ses där om 10 minuter.
-Du får inte använda telefonen. -Jag är klar. Tack.
-Du lär inte tro det här. -Är Trubel med Rolek?
-Hur fan hände det? -Jag berättar på vägen.
Det är samma bil.
-Är det där kistan? Var är han? -Jag tar er dit.
Verrat vet att han har kistan. De lär leta efter den.
Jag stannar vid bilen.
Det här är killen din pappa ville träffa.
Jag heter Nick Burkhardt.
Han kom hit för att träffa dig.
Det är nog för sent.
-Får jag prata med honom? -Du kan ju försöka.
Pappa?
Nick Burkhardt är här.
Jag vet att du ville träffa mig. Förlåt att det dröjde.
Jag är här nu.
-Jag måste ge dig nåt. -Jag vet var kistan är.
Det är bra. Men det är nåt annat.
Nåt som jag fick av min pappa. Och hans pappa.
Jag kunde inte göra det de gjorde. Det du gör.
Josh hade inget med mannen i hotellrummet att göra.
Jag dödade honom.
-Han var med i Verrat. -Har du sett tatueringen?
-Vet du vad han pratar om? -Ja.
-Grip honom inte. -Det är okej.
Polisen vet att det var självförsvar.
-Vem sa det? -Polisassistent Donovan.
De är på väg hit.
Var det inte polisassistent Holtby eller Bauer?
Nej. Det var Donovan.
Jag måste ge dig nyckeln.
Jag lovade pappa att skydda den.
Och att ge den vidare. Josh är inte en av oss.
Jag var tvungen att hitta nån annan. Du var den ende jag kunde hitta.
-Var är den? -Jag ska visa dig.
Ge mig min käpp. Jag behöver min käpp.
-Pappa? -Ut ur rummet. Han kraschar.
Ni måste vänta utanför.
Han andas inte. Påbörja hjärt- och lungräddning.
Vi har ett problem. Donovan är inte polis. Flytta på bilen.
Okej.
Släpp inte in polisassistenten om han dyker upp. Ring mig.
Syrenivån sjunker.
-Vad är det för nyckel? -Det är en lång historia.
Det handlar om korståget och Grimmar-
-som gömde nåt i Schwarzwald. De gjorde nycklar-
-med en karta som visar var det är. Räcker det?
För tillfället.
-Tre män kollar in bilen. -Jag kommer.
-Lämna Trubel där. Det kan gå illa. -Stanna här.
De tillhör Verrat, och de får inte veta vad du är.
Stanna här.
Släpp vapnen och gå bort från bilen. Polisassistent Griffin.
Släpp vapnet, annars skjuter jag dig.
Lägg er ner.
-Är du okej? -Ja. Är ni?
Jadå. - Sa du inte åt henne att stanna där inne?
-Jo, det gjorde han. -Det är tur att hon inte lydde.
-Betyder det här att de är Verrat? -Ja.
Du bör inte vara här. Ta bilen och åk hem.
-Fixar du det här? -Ja.
Polisassistent Hank Griffin.
Han dog.
Jag beklagar.
Du har säkert många frågor.
Kom hem till mig när du är klar här.
Vi har din bil. Det är lättare än att förklara vad som finns i den.
Jag ber nån hämta dig senare.
Vad för sorts polis är du?
Folk frågar mig ofta det.
Adalind Schade är nånstans i stan. Hitta henne.
Ska bli.
-Jag hittar den inte. -Inte jag heller.
Jag har ingen aning om var den är. Har du sett min mormors vas?
Det finns grejer jag aldrig har sett förut här.
Har du hört talas om Abartige Aasfresser?
Inte förrän nu.
-Ser ni sånt här? -Jag har inte sett den här.
-Men det är sant? -En del har ett monster inombords.
Nick och Trubel kan se dem, och det kunde din pappa också.
Du kan inte se dem nu, men det kan förändras i framtiden.
-Det hände sent för mig också. -Då vet jag att det är verkligt.
På sätt och vis.
Jag hittar inte nyckeln. Har du nånsin sett den?
Nej. Men han var orolig. Han ville ge den till nån som förstod.
-Var kan den vara? -Jag vet inte ens vad det är.
Han måste ha tagit med sig den.
När han berättade om den försökte han kliva upp ur sängen.
-Den är inte på sjukhuset. -Han kanske inte ville resa sig upp.
Han bad om sin käpp.
Han har haft den länge. Den tillhörde hans farfar.
-Hade jag sönder den? -Jag tror inte det. Ge mig den.
Är det där en nyckel?
Nu är det det.
Kommer du ihåg kartan jag visade dig i fjol?
Den är nog ritad i Behaim-stil-
-så det kan vara mitt i Schwarzwald.
Svartskogen.
Ja. Din gammelfarbrors farbror ritade den.
Min gammelmorfars gammelmorfar.
Men poängen är...
...att det helt klart är Schwarzwald.
-Tyskland. -Det handlar alltid om Tyskland.
Vi är en nyckel närmre... Gud vet vad.
-Kommer vi nånsin att få veta vad? -Det vill jag nog inte.
Men jag vet åtminstone att pappa inte var galen.
Såvida inte ni är galna.
Nick. Älskling.
Gubben.
Översättning: Evelina Eriksson BTI Studios